-Will Graham, du är gripen för mord. -Dragen är gjorda av människorester.
Enligt bevismaterialet mördade jag Abigail Hobbs.
-Jag känner mig sårad. -Du hade tur som klarade dig.
Jag pressade honom eftersom han räddade liv.
-Du skulle inte skicka ut honom! -Jag har inte mördat nån.
Nån ser till att ingen tror mig.
Du tränger dig in i mördarnas huvuden men släpper även in dem i ditt.
Jag vill hjälpa dig.
Jag vet vem jag är, men jag är inte längre säker på vem du är.
-Är du en mördare, Will? -Will...
-Hej, Will. -Hej, doktor Lecter.
Tolv veckor tidigare
Den här rätten heter mukozuke.
Säsongsbaserad sashimi, sjöborre, musslor och bläckfisk.
Vilken vacker uppläggning, doktorn.
Kaiseki.
En japansk konstform som hedrar smaken och estetiken i det vi äter.
-Det känns nästan fel att äta det. -Att äta känner jag aldrig är fel.
-Jag vet inte vilken fisk det är. -Han var en flundra.
Det här lagade jag senast åt min moster Murasaki-
-under lika olyckliga omständigheter.
-Vilka omständigheter? -En förlust.
Det här är en förlust. Will är förlorad och vi sörjer ett dödsfall.
-Det var mitt fel, inte ditt. -Det var bådas fel.
Tänk att Will kan bli dömd för fem mord och jag bara för ett.
Det är inte du som är anklagad.
Det kommer jag att bli, i FBI:s korridorer. Du också.
Enligt Will ligger du bakom allt.
Will var din blodhund. Du kan inte strunta i vad han pekar ut.
Du måste undersöka mig. Det är i mitt intresse - och ditt.
Ja, det är det.
Men min blodhund blev galen innan han pekade ut dig.
Vi kan inte låta galenskapen definiera Will.
Vi kan inte definiera Will alls.
...det dig att känna?
Vad sa du?
Vad får det dig att känna?
De känns som om jag sitter ovanför en vattentank.
Du kastar bollar och hoppas att jag ska ramla i, men du missar bara.
Som tur är har jag några kast kvar. Du är på mitt sjukhus.
Du är min patient nu, Will.
Jag tänker inte prata med dig, Frederick.
Jag vill prata med dr Lecter.
Enligt dr Bloom blev du varnad för-
-att sätta in nån med Will Grahams problem i fält.
Det stämmer.
Visste du att dr Bloom skulle skriva en rapport?
Ja, hon berättade vad hon skulle göra.
Avrådde du henne?
Jag sa att hon skulle göra det som hon tyckte var nödvändigt.
Tydligen var rapporten nödvändig.
Det är anklagelser om tjänstefel. Det är allvarligt, Jack!
Jag sa inget om tjänstefel. Det var bara dåligt omdöme.
Dåligt omdöme är tjänstefel.
-En internutredning kommer att göras. -Det är rätt.
En internutredare är nån som kommer till ett slagfält efter slaget-
-och sticker de sårade med bajonett.
Ni har sårat agent Crawford.
Vem tror ni får smaka på bajonetten?
Det finns en allmän önskan om att det här ska försvinna.
Snabbt och tyst.
Med tanke på det, dr Bloom, vore jag ytterst tacksam-
-om ni tog tillbaka rapporten.
Nej, Will Grahams liv är ödelagt. Hur det skedde måste nedtecknas.
Förlåt, Jack.
Dr Bloom är inte lätt att övertala.
-Det här kommer att bli otrevligt. -Det är det redan.
-Var det ett oväder? -Nån spränger bäverdammar igen.
-Det luktar riktigt illa här nere. -Antagligen döda bävrar.
Buck!
Hjälp mig härifrån!
Will Graham har bett att få träffa mig.
Jag vill träffa honom.
Jag är fortfarande nyfiken på hur han tänker-
-trots allt som har hänt.
Han påverkar dig fortfarande.
Att han ber att få träffa dig avslöjar att han vill manipulera dig.
Och om jag går med på att träffa Will?
Då avslöjar det att du vill manipulera honom.
Jag saknar honom.
Du är besatt av Will Graham.
Jag är fascinerad.
Som besatt.
Det kommer han att utnyttja.
Will är min vän.
Varför? Varför är han din vän?
Han ser sin egen mentalitet som grotesk men användbar.
Som en stol byggd av hjorthorn.
Han kan inte undertrycka den han är. Jag beundrar ärligheten i det.
Jag gissar att du känner igen samma ärlighet hos dig själv.
Vad klarar du inte av att undertrycka, Hannibal?
Hej, Will.
Dr Lecter.
Uppslukad av tankar?
Inte uppslukad.
Inte längre.
Förr hörde jag tankarna inuti huvudet-
-med samma tonfall, klang och betoning-
-som om orden kom från min mun.
Och nu?
Nu...
Nu låter mina inre röster som du.
Jag kan inte få ut dig ur huvudet.
Vänskap kan ibland överträda den individuella avskildheten.
Nej, du är inte min vän.
Ljuset från vänskap når inte oss på en miljon år.
Så långt ifrån vänskap är vi.
Att se mig som mördaren är lättare än att acceptera att det var du.
Helt klart.
Den inre rösten kan ge dig en metod för att kontrollera ditt beteende-
-och ta ansvar för dina handlingar.
-Att ge tankarna ord främjar klarhet. -Klarhet har jag.
När det gäller dig.
Våra samtal handlade alltid om att få dig att inse vem du är.
Det som du gjorde mot mig finns inuti mitt huvud-
-och jag ska hitta det.
Jag kommer att minnas, dr Lecter-
-och när jag gör det blir det en vidräkning.
Jag har ett stort förtroende för dig.
Det har jag alltid haft.
Det är otroligt vad som faller av oss när vi går igenom ett rum.
Celldöden lär oss att njuta medan världen finns och ge lite tillbaka.
Jag försöker lämna spår var jag än går.
Förhoppningsvis inte med ditt dna.
Hur länge ska ni ha mina kostymer?
-Du bör kanske utvidga garderoben. -Det gör jag ofta.
Det är bara en formalitet. Ingen väntar sig att hitta nåt.
-Bortsett från Will Graham. -Då blir han besviken.
Skönheten i ert arbete ligger i dess säkerhet.
Det blir era bevis som fäller Will.
Jag har tillräckligt. Det behövs inga gissningar och ingen tillit.
Så mycket enklare än psykiatri.
Will gör sitt bästa för att förstå var han är och varför.
Du skulle skydda honom.
-Från sig själv? -Ja.
Jag är inte mer arg på dig än på mig själv.
Vi missade det allihop - vad det än var eller är.
Vi är inte alla misstänkta.
Du är inte misstänkt. Du är den nye Will Graham.
-Tack för att ni kom, dr Lecter. -Vad kan jag hjälpa dig med?
Jag behöver hjälp med en psykologisk profil.
Ett lik till!
Hitåt, doktorn.
Det här är det fjärde liket vi har hittat. Det finns minst ett till.
-Hur länge har de varit här? -Vet inte, nån ville bevara dem.
-De är täckta med nån sorts harts. -Den store ruttnar inifrån.
-De andra blev nog balsamerade. -Han experimenterar fortfarande.
-Har de injicerats med silikon? -Nåt har de injicerats med.
-Silikon? -Man gör fiskmodeller på det viset.
Det gör så att kroppen behåller formen.
Han gör människomodeller.
Modeller vill man behålla. De här kastades i floden.
Kanske hade de brister.
Det här de kasserade.
Jag ger dig fullmakt att tala om mig som din patient.
-Med vem? -Jack Crawford.
"Information bör begränsas till vad situationen kräver."
Vilken är situationen?
Will Graham framförde anklagelser. Jack vill bara vara grundlig.
Du håller agent Craword nära.
Vi delar en besatthet.
Jag fick vara Will Graham i dag.
Jag gav FBI råd vid en brottsplats.
Jag stod i Wills skor, och genom hans ögon såg jag döden...
...så som jag inbillar mig att han ser den.
Varför vill du låta dig granskas av FBI?
Jag är så öppen och ärlig jag kan.
Du uttrycker en vilja till uppriktighet...
...medan du tvingar mig att ljuga för dig.
Igen.
Du ljuger inte bara för mig.
Hur långt ska den här flirten med FBI gå?
Jack Crawford verkar mindre misstänksam mot mig än du.
Jack Crawford vet inte vad du är i stånd till.
Det gör inte du heller.
Kom nu!
Hur mår hundarna?
Bra. Winston rymmer jämt, men de andra trivs.
Vart springer Winston?
Hem.
Där hittar han mig inte.
Inte i dag.
Men kanske en dag, om du får rätt försvar.
Jag saknar juridiskt ombud.
-Du ger dina advokater sparken. -De är FBI:s advokater.
Då letar jag upp en oberoende advokat.
Vilket skulle mitt försvar vara?
Automatism. Man kan hävda att man inte är juridisk ansvarig-
-på grund av omedvetenhet.
Will... Ditt psyke stod i brand.
Du styrde inte dina handlingar och minns dem inte.
Men tänk om jag kunde minnas.
Om jag kunde minnas hur det här gjordes mot mig.
Om du kunde minnas hur du gjorde det.
Du tror på Hannibal.
Den Will Graham som står framför mig kan aldrig vara så våldsam.
Du förlorade din sans och under en tid var du inte den jag känner.
Jag hör Hannibals röst i mitt sinnes brunn.
Han säger ord som han aldrig har sagt till mig. Det är inga fantasier.
Har du nånsin hjälpt en patient få tillbaka minnen?
Blunda.
Känn tyngden i armar och ben.
Tänk att du är på en trygg och avslappnande plats.
Du är trygg och kan slappna av fullständigt.
Oavsett hur djupt ner du sjunker följer min röst med dig.
Det här fungerar inte!
Vad såg du?
Will... Vad såg du?
Saltad och askbakad rotselleri med plockad sel fou.
Frederick, du har satt mig på prov.
Jag lagar sällan mat utan kött.
Jag har förlorat en njure och måste se upp med proteiner.
Den togs ifrån dig. Din återhämtning är imponerande.
Man kan lära sig älskar rödbetor.
Alana Bloom besökte din före detta patient i dag.
-Will var aldrig min patient. -Ironiskt nog är han min.
Men han vägrar prata med mig.
Jag fumlar med hans huvud som en tonåring med ett par trosor.
-Will är ett svårt fall. -Han är klar och uppmärksam.
Han är utbildad i kriminalpsykologi och är en massmördare.
En eftertraktad patient - eller det borde han vara.
-Hur gick dr Blooms besök? -Han bad henne hypnotisera honom.
För att återfå sina minnen. Det här är delikat.
-Lyckades han? -Bara med att lura dr Bloom.
Det är sorgligt att se en sån begåvning falla för det.
Hon vill tro honom, liksom jag.
Du vet väl att han älskar att prata om dig?
Inte med mig, men med alla andra. Han säger att du är ett odjur.
I så fall äter du middag med en psykopatisk mördare.
Du har fin hud.
Vi har identifierat alla sex.
Vuxna män och kvinnor, olika hudfärg, olika delstater.
Alla försvann från sina hem, med sina bilar.
-Och hade heroin i blodet. -Tillräckligt för att döda?
Med god marginal.
Vad beror missfärgningen på?
Vi fann spår av BHT, ett ämne som bevarar färger.
-De ska se levande ut. -Han gav dem en sil...
...injicerade konserveringsämnen och fyllde liken med silikon.
Sen förseglar han det med ett hårt skal av harts.
-Vad är sticksåren? -Han har trätt nåt genom dem.
De hängdes upp på nåt vis.
-Hur väljer han dem? -Vi vet inte.
Det verkar slumpmässigt, men det här är skräphögen-
-undrar jag hur många han behöll.
Jag vill ha en lista över alla som har försvunnit med sina bilar.
Ska bli.
-Trevligt att se dig. -Jag vet inte vad jag tycker.
-Jag säger till när jag vet. -Vet Jack att du är här?
-Det borde inte överraska honom. -Jag är överraskad.
Jag...håller det isär.
Det är många som saknas.
-Har du mappen med dig? -Ja.
Och bilder?
Ja.
De första sex hittades på samma plats, dumpade i en flod.
Vad gör han med dem?
Han följer dem hem, kidnappar dem och konserverar dem.
-Du vill veta hur han väljer dem. -Du kanske har några tankar.
Här är bilder av folk som är saknade-
-under liknande omständigheter från tre olika delstater.
Berätta vad du ser.
Det är en färgpalett.
Hej, Winston.
Kom hit, vovven. Så ja.
Du klandrar väl också mig?
Hej, Jack.
-Du måste ta bättre hand om hunden. -Ja, jag har så dåligt samvete.
Jag har låtit märka alla hundarna, men jag vet vart de rymmer.
De letar bara efter Will. - Eller hur?
Det är väl därför du är här?
Jo... Jag förstår varför du kände dig tvungen att skriva rapporten.
-Mitt omdöme behövde ifrågasättas. -Ja.
Den kommer att hjälpa vid Wills försvar.
Han bryr sig mer om att förklara Hannibal skyldig än sitt försvar.
-Hannibal är inte skyldig. -Inte Will heller.
Men Hannibal är hans sätt att slippa erkänna vad han har gjort.
Övertyga mig om att han inte visste vad han gjorde. Jag vill verkligen.
En psykopat vore inte så rädd för sanningen.
Will är livrädd, men han försöker ändå finna den.
Nån måste finna sanningen. Eller hur, Winston?
Om Will inte minns vad han gjorde-
-kan han aldrig acceptera sanningen.
Will?
Hej, Will.
-Hej, Jack. -Var var du nyss?
Ute och fiskade.
-Vad gör du här? -Påminner mig om vem du var.
Mannen vars klassrum jag kom till.
Den mannen minns jag. Minnen är allt jag har.
Tänk dig då hur trevligt det är att snubbla över ett nytt.
Jag var nästan säker på att Hannibal Lecter gjorde det här mot mig.
Tvivel är lustigt.
Jag hade inget som bevisade för mig själv eller andra-
-att Hannibal låg bakom det, inte ens ett minne.
-Har du återfått ett minne nu? -Ja.
-Det är meningslöst. -Inte för mig.
Han utförde det så skickligt!
Det fanns ingen orgie av bevis, bara nog för att övertyga dig.
Vi har utrett dina påståenden om dr Lecter. Grundligt.
Vi gick igenom alla hans kläder.
Vi tog hans DNA och fingeravtryck.
-Vi hittade inget. -Ni släppte in räven i hönshuset.
Du stod över Cassie Boyles lik och beskrev dig själv.
-Jag beskrev Hannibal Lecter. -Jag kan inte höra det här längre.
Jag är inte den intelligente psykopaten som ni letar efter.
Adjö, Will.
Du tror mig kanske inte nu...
...men det kommer.